Scientific Bulletin of Kherson State University. Series Economic Sciences
ТЕХНОЛОГІЯ УПРАВЛІННЯ РОЗВИТКОМ ЛЮДСЬКИХ РЕСУРСІВ
У статті досліджується проблема управління розвитком людських ресурсів у сучасних умовах, зокрема в контексті змін в організаційному середовищі та вимоги до персоналу. Автори зосереджуються на наданні та аналізуванні ключових аспектів управління персоналом, що впливають на ефективність функціонування підприємств ІТ-галузі. Авторами розроблено методику побудови системи стимулів на засадах врахування мотиваційних особливостей трудової діяльності з метою удосконалення технології управління розвитком людських ресурсів на підприємствах ІТ-галузі. У дослідженні застосовано ряд методів, а саме: метод побудови мотиваційного профілю – з метою встановлення поширених мотиваційних типів серед працівників; експертного оцінювання – з метою встановлення мотиваційних особливостей трудової діяльності на підприємствах ІТ-галузі; систематизації – для удосконалення класифікації методів нематеріального стимулювання працівників.
СЕКЦІЯ 2 ЕКОНОМІКА ТА УПРАВЛІННЯ ПІДПРИЄМСТВАМИ
РОЗВИТОК СТРАТЕГІЧНИХ БІЗНЕС-МОДЕЛЕЙ АГРАРНИХ ПІДПРИЄМСТВ В УМОВАХ ЦИРКУЛЯРНОЇ ЕКОНОМІКИ
У статті досліджено теоретичні та прикладні аспекти формування стратегічних бізнес-моделей у діяльності аграрних підприємств. Узагальнено наукові підходи до трактування поняття «бізнес-модель» та виокремлено основні концептуальні орієнтації її визначення. Обґрунтовано ключові принципи функціонування циркулярної економіки в аграрному секторі, зокрема раціональне використання ресурсів, мінімізацію відходів, формування замкнених виробничих циклів і каскадне використання біологічних ресурсів. Систематизовано типи циркулярних бізнес-моделей аграрних підприємств та визначено особливості їх практичної реалізації. Визначено основні бар’єри впровадження циркулярних підходів, а також окреслено економічні, екологічні та соціальні ефекти їх застосування. Доведено, що розвиток циркулярних бізнес-моделей сприяє підвищенню ресурсоефективності, конкурентоспроможності та сталого розвитку аграрних підприємств.
СЕКЦІЯ 4 ЕКОНОМІКА ТА УПРАВЛІННЯ ПІДПРИЄМСТВАМИ
Авторське право (c) 2026 О.С. Балабаш, В.С. Сливка
ЕКОНОМІКО–МАТЕМАТИЧНЕ МОДЕЛЮВАННЯ ДЕТЕРМІНАНТ БЛАГОПОЛУЧЧЯ НАСЕЛЕННЯ УКРАЇНИ В ГЛОБАЛЬНОМУ КОНТЕКСТІ
У статті здійснено економіко–математичне моделювання детермінант благополуччя населення України в глобальному контексті із застосуванням комплексного аналітичного підходу. Дослідження поєднує методи множинної регресії, алгоритми машинного навчання та інструменти нечіткої кластеризації, що дає змогу врахувати нелінійний характер взаємозв’язків і структурні відмінності між країнами. Розглянуто вплив соціально–економічних та інституційних чинників на формування рівня добробуту та його міжнародну диференціацію. Узагальнено підходи до оцінювання позиції України у світовому просторі благополуччя з урахуванням сучасних трансформаційних і безпекових викликів. Окрему увагу приділено аналізу міжкраїнних диспропорцій та ролі інституційних характеристик у формуванні стійкості добробуту.
СЕКЦІЯ 5 МАТЕМАТИЧНІ МЕТОДИ, МОДЕЛІ ТА ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ В ЕКОНОМІЦІ
Авторське право (c) 2026 О.М. Новоселецький, Ю.В. Клебан, С. Юркайтієне, М.А. Ясковець
ЦИФРОВІ ІНСТРУМЕНТИ МАРКЕТИНГУ ІННОВАЦІЙ У СИСТЕМІ СТРАТЕГІЧНОГО РОЗВИТКУ БІЗНЕСУ
Метою дослідження є обґрунтування прикладних підходів до використання цифрових інструментів маркетингу інновацій у процесі стратегічного розвитку підприємств та визначення їх ролі у формуванні ефективної системи взаємодії з ринком. Розроблено узагальнюючі моделі оцінювання ефективності цифрового маркетингу, прогнозування попиту на інноваційні продукти. Отримані результати показали, що використання цифрових інструментів маркетингу забезпечує формування багатоканальної системи взаємодії зі споживачами. Встановлено, що інтеграція цифрових маркетингових технологій формує комплексну маркетингову інфраструктуру, яка поєднує інформаційні потоки і інструменти аналізу поведінки споживачів. Новизна роботи полягає у формуванні системного підходу до використання цифрових маркетингових технологій у процесі просування інноваційних продуктів та стратегічного розвитку підприємств.
МЕТОДОЛОГІЯ НАУКОВИХ ДОСЛІДЖЕНЬ ТА ЇЇ ЗНАЧЕННЯ В ЕКОНОМІЧНІЙ НАУЦІ
У статті розглянуто фундаментальні аспекти методології наукових досліджень як визначального фактору розвитку сучасної економічної думки. Обґрунтовано зміст таких парадигм як наукове дослідження, методологія наукових досліджень, науковий підхід у дослідженні, науковий метод. Встановлено, що методологія наукових досліджень виступає концептуальним фундаментом економічної науки, забезпечуючи логічну послідовність, об'єктивність та верифікованість результатів економічного аналізу. Розкрито основні компоненти методології наукового дослідження; ключові переваги застосування наукового підходу в дослідженнях. Показано етапи (кроки) наукового методу в процесі проведення дослідження. Розкрито поняття категорії «науковий метод дослідження в економіці» та його значення. Визначено ключові компоненти методології економічних досліджень, а також сучасні методологічні виклики.
СЕКЦІЯ 1 ЕКОНОМІЧНА ТЕОРІЯ ТА ІСТОРІЯ ЕКОНОМІЧНОЇ ДУМКИ
Авторське право (c) 2026 Г.А. Братусь, Л.О. Карбовська, І.І. Каліна, Ю.В. Мазур
СВІТОВИЙ ДОСВІД ДЕРЖАВНОЇ ПІДТРИМКИ КОМПАНІЙ МАЛОГО І СЕРЕДНЬОГО БІЗНЕСУ У ЦІЛЯХ СТАЛОГО РОЗВИТКУ
У статті визначено конкурентну диспозицію малих і середніх підприємств (МСП) у сучасній світогосподарській системі та доведено їх визначальну роль у досягненні світовою спільнотою Цілей сталого розвитку. Комплексно проаналізовано основні інструменти державної підтримки екологізації господарської діяльності МСП, зокрема, пільгове кредитування, державні гарантії за кредитами малих і середніх компаній, грантові програми і податкові стимули. Доведено, що інструментарій такої підтримки дедалі більшою мірою орієнтується на стимулювання процесів впровадження малими і середніми підприємствами екологічно та соціально відповідальних бізнес-практик, розроблення і комерціалізацію зелених технологій та системну цифровізацію господарської діяльності з глибоким поєднанням економічних стимулів та політики сталого розвитку.
СЕКЦІЯ 2 СВІТОВЕ ГОСПОДАРСТВО І МІЖНАРОДНІ ЕКОНОМІЧНІ ВІДНОСИНИ
Авторське право (c) 2026 Я.М. Столярчук, Ю.М. Солодковський
ЕКОНОМІЧНА ДИПЛОМАТІЯ ЯК ЧИННИК СТРУКТУРНОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ ЗОВНІШНЬОЇ ТОРГІВЛІ УКРАЇНИ
У статті розкрито роль економічної дипломатії України у структурній трансформації її зовнішньої торгівлі в умовах глобальних економічних змін та геополітичних викликів. Конкретизовано внутрішні і зовнішні чинники актуалізації для України економічної компоненти її дипломатичної діяльності. Проаналізовано сучасні тенденції розвитку зовнішньої торгівлі нашої держави та визначено ключові напрями впливу інструментів економічної дипломатії на її диверсифікацію. Доведено, що повномасштабна збройна агресія РФ істотно посилила роль і значення економічної дипломатичної діяльності України. Обґрунтовано, що активізація діяльності вітчизняних дипломатичних установ та розвиток торговельно-економічних місій справляють потужний позитивний вплив на підвищення конкурентних позицій українських товаровиробників на світових ринках.
ЕВОЛЮЦІЯ ТА ВИКЛИКИ МОЛОЧНОГО СЕКТОРУ УКРАЇНИ В КОНТЕКСТІ АДАПТАЦІЇ ДО ЗАКОНОДАВСТВА ЄС
У статті розглянуто поточні тенденції розвитку та проаналізовано динаміку трансформації галузі виробництва сирого молока і молочної продукції в Україні. Досліджено основні структурні зрушення у виробничих моделях галузі, зокрема зміни у розмірах ферм, технологічну адаптацію, зростаючу концентрацію серед гравців ринку, що разом докорінно переформатовують конкурентне середовище. Проведено порівняльний аналіз вітчизняних і загальносвітових трендів розвитку молочного скотарства і галузі виробництва молочних продуктів. Проаналізовано наявні проблеми утримання свійських корів та виробництва молока селянськими домогосподарствами як джерело тіньового ринку та виробництва контрафактної молочної продукції в Україні. Охарактеризовано базові тенденції у вітчизняному виробництві молочної продукції та еволюцію зовнішньоторговельних відносин молочної галузі, зокрема особливості розвитку двосторонньої торгівлі молоком і молочними продуктами з ЄС в умовах дії угоди про поглиблену і всеосяжну зону вільної торгівлі, а також запровадження автономних торгових преференцій з боку європейських партнерів у відповідь на початок повномасштабної війни у 2022 р. Виявлено ключові проблеми та недоліки розвитку галузі виробництва молочних продуктів в України, ідентифіковано ключові перешкоди на шляху зростання її конкурентоспроможності в осяжній перспективі. Окреслено основні виклики, з якими зіштовхуються вітчизняна молочна галузь і виробництво молока в умовах активізації курсу на вступ України в ЄС, що передбачає приведення українського законодавства у відповідність до права (acquis) ЄС. Серед найбільших викликів виокремлено: збереження життєздатності та забезпечення стрімкого підвищення продуктивності корів серед селянських домогосподарств; зменшення тіньового ринку й обмеження виробництва контрафактних молочних продуктів; подолання дефіциту та забезпечення стабільного постачання якісного молока на переробку; необхідність переорієнтування експорту молочної продукції на складніші види товарів з більш високим рівнем обробки, доданої вартості та цінової стабільності на світових ринках.
СЕКЦІЯ 3 ЕКОНОМІКА ТА УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНИМ ГОСПОДАРСТВОМ
СТРАТЕГІЧНІ ПРІОРИТЕТИ ДЕРЖАВНОЇ ПОЛІТИКИ ПРИ УПРАВЛІННІ СТАЛИМ РОЗВИТКОМ
Метою дослідження є визначення ключових пріоритетів в системі управління сталим розвитком України. Увагу приділено трансформації концепції сталого розвитку за умов національної нестабільності і мілітарних викликів. Обґрунтовано необхідність інтеграції безпекового компоненту в структуру державних цільових програм. Запропоновано структуру інстутиційно-безпекового блоку пріоритетності сталого розвитку. Науковою новизною є удосконалення класифікації традиційної системи пріоритетів державної політики сталого розвитку на основі виокремлення безпекового чинника як фундаментальної складової реалізації стратегічних цілей. На відміну від традиційних підходів запропонована модель дає можливість адаптувати цілі сталого розвитку до умов війни та післявоєнного відновлення.
Авторське право (c) 2026 Т. М. Червінська
ВПЛИВ РОЗВИТКУ КРАФТОВИХ ХАРЧОВИХ ВИРОБНИЦТВ НА ЕКОНОМІКУ РЕГІОНУ: РОЛЬ ПРОФЕСІЙНОЇ ОСВІТИ У ФОРМУВАННІ ЛОКАЛЬНИХ КАДРІВ
У статті досліджено вплив розвитку крафтових харчових виробництв на економічний потенціал регіонів України в контексті післявоєнного відновлення. Обґрунтовано, що крафтове виробництво стає важливим чинником формування локальної економіки, сприяючи розвитку малого підприємництва, створенню нових робочих місць, зростанню туристичної привабливості та підвищенню рівня самозайнятості населення. Розглянуто теоретичні підходи до розуміння поняття «крафтове виробництво» на основі робіт, які акцентують на інноваційності, підприємницькій активності та ролі кластеризації у розвитку регіональної економіки. У результаті дослідження визначено ключові напрями підвищення ефективності функціонування крафтових підприємств: розвиток освітніх хабів, створення регіональних програм підтримки малого бізнесу, стимулювання інноваційних ініціатив та розширення інтеграції освіти і виробництва.
Авторське право (c) 2026 В.Г. Бурак, А.М. Сорокіна
МЕХАНІЗМИ УПРАВЛІННЯ ЯКІСТЮ ОСВІТИ В СИСТЕМІ ПУБЛІЧНОГО АДМІНІСТРУВАННЯ
Статтю присвячено дослідженню теоретичних засад та сучасних підходів до формування механізмів управління якістю освіти в системі публічного адміністрування у період трансформацій. Актуальність теми зумовлена необхідністю підвищення ефективності освітньої системи та розвитку людського капіталу в умовах сучасних соціально-економічних трансформацій. У роботі систематизовано основні механізми управління якістю освіти, зокрема стратегічний, організаційний, кадровий, інформаційно-аналітичний та контрольно-оцінювальний. Обґрунтовано можливість адаптації європейських принципів управління якістю освіти до діяльності закладів загальної середньої освіти в Україні. Запропоновано використання системи ключових показників ефективності як інструменту управління ефективністю діяльності освітніх організацій, оцінювання результативності освітнього процесу та підвищення ефективності управлінських рішень.
АНТИКРИЗОВЕ УПРАВЛІННЯ МАЛИМ БІЗНЕСОМ: ЗАРУБІЖНИЙ ДОСВІД ТА СТРАТЕГІЧНІ ПІДХОДИ ДО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЕКОНОМІЧНОЇ СТІЙКОСТІ
У сучасних умовах економічної нестабільності питання забезпечення стійкості малого бізнесу набуває особливої актуальності. Малі підприємства відіграють важливу роль у розвитку національної економіки, забезпечуючи створення робочих місць, формування конкурентного середовища та стимулювання інноваційної діяльності. Водночас цей сектор економіки є найбільш уразливим до впливу кризових явищ, що зумовлює необхідність застосування ефективних механізмів антикризового управління. У статті досліджено теоретичні засади та практичні аспекти антикризового управління малим бізнесом. Встановлено, що ефективність антикризового управління значною мірою залежить від своєчасної діагностики кризових явищ, гнучкості управлінських рішень, здатності підприємств адаптуватися до змін зовнішнього середовища та використання сучасних інструментів стратегічного менеджменту.
РОЗКРИТТЯ ESG-ІНФОРМАЦІЇ ЯК СКЛАДОВА ОРГАНІЗАЦІЙНО-ЕКОНОМІЧНОГО МЕХАНІЗМУ СТАЛОГО РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМСТВ У КОНТЕКСТІ УПРАВЛІННЯ МІЖНАРОДНОЮ ЕКОНОМІЧНОЮ ДІЯЛЬНІСТЮ
У статті досліджено роль розкриття ESG-інформації як складової організаційно-економічного механізму сталого розвитку підприємств у контексті управління міжнародною економічною діяльністю. Обґрунтовано місце системи внутрішніх стандартів, методів оцінювання та процедур розкриття інформації у структурі механізму сталого розвитку. На основі методології IDEF0 представлено контекстну діаграму блоку стандартів оцінювання та розкриття інформації у сфері сталого розвитку. Визначено основні джерела формування ESG-даних та проаналізовано особливості міжнародних ESG-рейтингів. Проведено аналіз показників компаній банківського, агропродовольчого та телекомунікаційного секторів, представлених в Україні, що дозволило виявити галузеві відмінності у рівні ESG-ризиків та рейтингових оцінках.
Авторське право (c) 2026 А.В. Чмут, О.О. Чмут
ВПЛИВ ЦИФРОВОЇ ЕКОНОМІКИ НА ЕФЕКТИВНІСТЬ МАРКЕТИНГОВОГО ПЛАНУВАННЯ ПІДПРИЄМСТВ УКРАЇНИ
У статті досліджено вплив цифрової економіки на ефективність маркетингового планування підприємств України в умовах трансформації бізнес-середовища. Актуальність теми зумовлена зростанням ролі цифрових технологій, аналітики даних і платформних рішень у процесі формування маркетингових стратегій та управлінських рішень. Проаналізовано динаміку впровадження digital-інструментів у маркетингову діяльність українських підприємств упродовж 2020–2024 років і виявлено нерівномірність процесів цифровізації. Обґрунтовано, що ефективність маркетингового планування в цифровій економіці визначається не лише рівнем використання цифрових інструментів, а й ступенем інтеграції аналітичних даних у систему управління. Запропоновано авторську методику оцінювання ефективності цифрового маркетингового планування, що базується на поєднанні аналітичної спроможності, управлінської інтеграції та результативності маркетингових рішень. Отримані результати можуть бути використані для вдосконалення маркетингового планування та підвищення конкурентоспроможності підприємств в умовах цифрової економіки.
Авторське право (c) 2026 Т.В. Янчук, О.О. Казьміришена
УЗАГАЛЬНЕННЯ ПОКАЗНИКІВ ЕФЕКТИВНОСТІ ВИРОБНИЧОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВ ЗА ДОПОМОГОЮ ФАКТОРНОГО АНАЛІЗУ
Стаття присвячена розробці методологічного підходу до оцінювання ефективності виробничої діяльності підприємств, який базується на узагальненні показників ефективності за допомогою методів факторного аналізу. Застосування цих методів дозволяє за рахунок узагальнення показників значно зменшити їх кількість, що суттєво спрощує аналіз ефективності виробничої діяльності підприємств, їх порівняння, вибір найкращого серед них. Запропонований авторами підхід спирається тільки на об’єктивну інформацію про виробничу діяльність підприємства, він не потребує використання суб’єктивних експертних оцінок. Необхідні для аналізу статистичні дані про результати виробничої діяльності є у кожного підприємства, їх об’єм – мінімальний. Запропонований авторами підхід проілюстровано на прикладі порівняння ефективності виробничої діяльності 10 підприємств за значеннями узагальнених факторів.
Авторське право (c) 2026 О.Б. Васильєв, Н.С. Васильєва
ЦИФРОВА ТРАНСФОРМАЦІЯ БІЗНЕС-МОДЕЛЕЙ В УМОВАХ ШВИДКИХ ТЕХНОЛОГІЧНИХ ЗМІН ТА ГЛОБАЛІЗАЦІЇ
У статті досліджено фундаментальні засади трансформації бізнес-моделей під впливом інтенсивної цифровізації та глобалізаційних процесів. Методологічну основу роботи становить системний підхід та компаративний аналіз успішних кейсів впровадження інновацій у ритейлі та фінтех-секторі. Проаналізовано роль конвергенції штучного інтелекту, технологій великих даних та блокчейну у зміні архітектури сучасних підприємств. Розглянуто теоретичні аспекти впровадження омніканальних стратегій у ритейлі та переходу до необанківських моделей у фінансовому секторі. Особливу увагу приділено ідентифікації бар’єрів, що постають перед вітчизняними суб’єктами господарювання в умовах технологічної динаміки. Висвітлено концептуальні підходи до балансування між стратегічними можливостями цифрової еволюції та ризиками глобального конкурентного середовища. Робота акцентує увагу на необхідності впровадження гнучких моделей адаптивного управління бізнес-процесами для забезпечення стійкості та стратегічної конкурентоспроможності організацій у довгостроковій перспективі.
Авторське право (c) 2026 А.В. Пастернак, Н.О. Адвокатова
ЛОЯЛЬНІСТЬ СПОЖИВАЧІВ У ЦИФРОВОМУ СЕРЕДОВИЩІ: СПЕЦИФІКА ТА ЧИННИКИ ФОРМУВАННЯ
У статті досліджено особливості формування лояльності споживачів у цифровому середовищі. Проаналізовано трансформацію споживчої поведінки під впливом цифровізації економіки та розвитку електронної комерції. Визначено основні характеристики цифрового споживача та тенденції зміни моделей прийняття споживчих рішень. Обґрунтовано ключові фактори формування цифрової лояльності, серед яких задоволеність споживачів, довіра до інтернет-магазину та привабливість веб-сайту. Проведено систематизацію факторів цифрової лояльності та визначено їх взаємозв’язок у процесі формування довгострокових відносин між підприємством та клієнтами. Розроблено концептуальну модель формування цифрової лояльності споживачів у середовищі електронної комерції. Встановлено, що ефективне управління факторами цифрової лояльності сприяє підвищенню конкурентоспроможності підприємств та забезпечує формування стійких відносин із клієнтами у цифровому середовищі.
ФОРМАЛІЗАЦІЯ ЕКОНОМІЧНОГО РОЗВИТКУ: ТЕОРЕТИКО-МЕТОДОЛОГІЧНИЙ АСПЕКТ
Стаття присвячена дослідженню формалізації економічного розвитку, обумовленого привласненням інформаційно-цифрового інтелектуального продукту. При проведенні дослідження використано варіант інтеграційного методу. Виділено етапи формалізації аспектів економічного розвитку в економічній теорії. Ілюстровано зв'язок між представленими етапами та якісними ознаками атрибутів привласнення інформаційно-цифрового інтелектуального продукту. Акцентовано на змінах джерел зростання, властивих етапам формалізації аспектів економічного розвитку в спектрі «ресурси інтелектуальний продукт». З'ясовано, що методи дослідження аспектів економічного розвитку на зазначених етапах мали поступи від факторного аналізу до міждисциплінарного підходу. Практична значущість визначена в обґрунтуванні важливості формалізації привласнення інформаційно-цифрового інтелектуального продукту в індикаторі, що придатний для удосконалення політики державної власності та цифровізації інноваційної економіки України в умовах загроз і викликів глобальної конкуренції.
ТРАДИЦІЇ ГОСТИННОСТІ ЯК ЧИННИК КРОС-КУЛЬТУРНОЇ ТОЛЕРАНТНОСТІ В ГЛОБАЛІЗОВАНОМУ СВІТІ
Мета статті полягає в комплексному дослідженні традицій гостинності як чинника крос-культурної толерантності в умовах глобалізації. Розглянуто гостинність як ключовий соціокультурний механізм, що формує емпатію, взаємоповагу й довіру в міжкультурній взаємодії, а також сприяє подоланню комунікативних і культурних бар’єрів. Проаналізовано історико-культурні традиції гостинності, їхній виховний потенціал у сфері освіти, туризму, готельно-ресторанного бізнесу й міжкультурного сервісу, обґрунтовано їхню роль у розвиткові когнітивних, емоційних і поведінкових компонентів толерантності. Особлива увага приділена методологічним підходам, психологічним і педагогічним чинникам формування толерантності, практичним моделям інтеграції традицій гостинності в навчальні програми та професійну діяльність, а також перспективам збереження й адаптації автентичних культурних практик у глобалізованому світі.
ТОКЕНІЗАЦІЯ ЯК ІНСТРУМЕНТ ПІДВИЩЕННЯ ЛІКВІДНОСТІ РИНКУ ВУГЛЕЦЕВИХ КРЕДИТІВ
Досліджено токенізацію вуглецевих кредитів як інструмент подолання системних дисфункцій добровільного ринку вуглецю. Показано, що традиційний ринок страждає від критичної фрагментації інфраструктури, непрозорості ціноутворення та низької ліквідності активів, що створює бар’єри для його масштабування . Проаналізовано інноваційну proof-of-concept модель на базі Toucan Protocol та KlimaDAO, яка перетворює традиційні кредити у програмовані цифрові активи (токени) на блокчейні. Доведено, що ця DeFi-екосистема продемонструвала здатність мобілізувати значний капітал (понад 17 млн тонн CO₂) та створити ончейн-ліквідність для кліматичних активів. Водночас, ідентифіковано три ключові виклики для інституційного масштабування: проблема верифікації якості базових активів, спекулятивна волатильність протокольних токенів та регуляторна невизначеність.
ПОКАЗНИКИ ОЦІНЮВАННЯ РЕЗУЛЬТАТИВНОСТІ РОБОТИ МИТНИХ ОРГАНІВ
У статті розглянуто проблематику відсутності єдиних методичних підходів до аналізу та оцінювання митного регулювання в Україні. Обґрунтовано необхідність розроблення методичного положення, яке б дозволило комплексно оцінювати ефективність митної політики у взаємозв’язку з економічним розвитком держави. Запропоновано систему показників за операційним і аналітичним аспектами, що охоплюють кадрову, управлінську, фінансову та цифрову складові митного регулювання. Визначено алгоритми розрахунку ключових показників результативності й наведено комплексну карту оцінювання діяльності митних органів, спрямовану на підвищення ефективності, прозорості та прогнозованості митної системи України. Результати дослідження можуть бути використані для удосконалення державної митної політики та підвищення надходжень до бюджету.
ФОРМУВАННЯ КОНЦЕПТУАЛЬНОЇ МОДЕЛІ СТРАТЕГІЧНОГО УПРАВЛІННЯ СТАЛИМ РОЗВИТКОМ ТОРГІВЛІ ЗАЛІЗОРУДНОЮ СИРОВИНОЮ УКРАЇНИ
Статтю присвячено розробленню та обґрунтуванню концептуальної моделі стратегічного управління сталим розвитком торгівлі залізорудною сировиною України в умовах глобальної екологічної трансформації. Актуальність дослідження зумовлена посиленням міжнародного кліматичного регулювання, запровадженням механізму CBAM та підвищенням вимог до екологічної й соціальної відповідальності суб’єктів зовнішньоекономічної діяльності. Запропоновано багаторівневу архітектуру управління (державний, корпоративний, операційний рівні), що реалізується через чотири взаємопов’язані блоки – аналітичний, планувальний, імплементаційний та моніторинговий. Модель забезпечує синергію державної політики й корпоративних стратегій, сприяє підвищенню експортної резильєнтності, технологічній модернізації та переходу до низьковуглецевої економіки.
ДЕРЖАВНЕ УПРАВЛІННЯ В СИСТЕМІ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ СТАЛОГО РОЗВИТКУ НАЦІОНАЛЬНОЇ ЕКОНОМІКИ
У статті досліджено особливості сучасного державного управління в умовах ринкової економіки з урахуванням стратегічних орієнтирів сталого розвитку України. Проаналізовано теоретичні підходи до регулювання економіки − кейнсіанство, неолібералізм, монетаризм, інституціоналізм − та визначено можливості їх адаптації до національних умов. Обґрунтовано необхідність переходу до результативного управління із застосуванням бюджетування, орієнтованого на результати, що забезпечує ефективний зв’язок між використанням ресурсів і досягненням соціально-економічних та екологічних цілей. Розкрито роль держави як гармонізатора ринкових механізмів, соціальних інтересів та екологічної відповідальності. Наголошено на важливості інституційних реформ, вдосконалення систем моніторингу та інтеграції Цілей сталого розвитку ООН у державну політику України.
РОЗВИТОК ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОГО БІЗНЕСУ В УКРАЇНІ: ТЕОРЕТИЧНІ АСПЕКТИ, ПРОБЛЕМИ ТА ПЕРЕВАГИ
Стаття присвячена дослідженню факторів розвитку інтелектуального бізнесу в Україні. Визначено його соціально-економічну роль, розкрито основні проблеми та перспективи розвитку. Визначено, що інтелектуальний бізнес можна вважати одним з основних факторів економічного зростання в Україні в умовах відсутності достатньої інвестиційної підтримки розвитку бізнесу під час криз та нестабільності в суспільстві. Виявлено, що інтелектуальна власність є необхідною умовою процвітання тих культур, де її значення повністю усвідомлене та прийняте й ефективно захищене законами, виконання яких гарантується державою. Аналіз стану інтелектуального бізнесу в Україні свідчить, що головними причинами гальмування розвитку цього сектора економіки є: відсутність дієвого механізму реалізації державної політики щодо підтримки інтелектуального підприємництва; нестабільність і важкий тягар оподаткування, що примушує багатьох суб'єктів інтелектуального підприємництва припинити свою діяльність, відсутність матеріально - фінансових ресурсів, особливо на стадії фундаментальних наукових досліджень; обмеженість інформаційного та консалтингового забезпечення, недостатній рівень інформованості учасників бізнесу. Для виживання бізнесу у конкурентній боротьбі, потрібно виробляти конкурентоздатні товари. Цього можна досягти, якщо безупинно вдосконалювати технологічні процеси для їхнього виробництва. А це можливо здійснити тільки за рахунок використання результатів інтелектуальної діяльності, а саме науково-технічної творчості, тобто об'єктів промислової власності: винаходів, корисних моделей, промислових зразків, ноу-хау тощо. Безперечно, результати такої діяльності будуть більш вагомими, особливо у сфері оборони, якщо вони отримані своїми громадянами. За роки реформ інтелектуальний бізнес в Україні не зміг знайти свого місця в національній економіці. Тому сьогодні життєво важливим є включення розвитку інтелектуального бізнесу до загальної стратегії економічного зростання та структурної реконструкції національної економіки.
МЕХАНІЗМ УПРАВЛІННЯ ПЕРСОНАЛОМ ПІДПРИЄМСТВА У КОНТЕКСТІ РОЗВИТКУ ЗЕЛЕНОЇ ЕКОНОМІКИ
Досліджено механізм управління персоналом підприємства у контексті розвитку зеленої економіки. Актуальність теми зумовлена необхідністю адаптації системи HRM до принципів сталого розвитку та зростання ролі екологічної відповідальності бізнесу. Метою є обґрунтування теоретико-методичних засад і розроблення універсального механізму Green HRM, спрямованого на підвищення конкурентоспроможності підприємства. Використано системний підхід, методи аналізу, синтезу, моделювання та експертної оцінки. Запропоновано структуру механізму з п’яти взаємопов’язаних блоків: цільового, функціонального, мотиваційного, аналітичного й результативного. Визначено етапи його реалізації та інструменти екологічної мотивації, HR-аналітики й корпоративних комунікацій. Сформульовано рекомендації щодо інтеграції ESG-принципів у кадрову політику підприємства. Практичне значення полягає у можливості застосування механізму для розвитку екологічної культури персоналу.
СТРАТЕГІЧНЕ УПРАВЛІННЯ СТІЙКІСТЮ АГРАРНИХ ПІДПРИЄМСТВ В УМОВАХ СТАЛОГО РОЗВИТКУ: ТЕОРЕТИКО-МЕТОДОЛОГІЧНИЙ АСПЕКТ
У статті обґрунтовано теоретико-методологічні засади стратегічного управління стійкістю аграрних підприємств у контексті сталого розвитку. Здійснено систематизацію наукових підходів до трактування понять «стійкість» та «сталий розвиток» щодо аграрного сектору. На основі аналізу еволюції концепції сталого розвитку запропоновано авторську періодизацію її формування, що охоплює чотири етапи: становлення екологічної свідомості, інституціоналізацію, інтеграцію та адаптацію до глобальних викликів. Розроблено оригінальну теоретичну модель стратегічного управління стійкістю аграрних підприємств, яка поєднує концептуальний, методологічний та організаційний блоки, інтегруючи економічну, соціальну й екологічну складові. Визначено критерії та показники оцінки рівня сталого розвитку аграрних підприємств. Отримані результати мають теоретичне та практичне значення для удосконалення стратегій управління у сфері сталого розвитку аграрного сектору.
CSRD ЯК ІНСТРУМЕНТ СТІЙКОГО ВІДНОВЛЕННЯ УКРАЇНИ: ПЕРСПЕКТИВИ ВПРОВАДЖЕННЯ СТАНДАРТІВ ESG-ЗВІТНОСТІ
У статті досліджено роль директиви Європейського Союзу CSRD (Corporate Sustainability Reporting Directive) як ключового інструменту формування прозорої, відповідальної та екологічно орієнтованої економіки, а також її значення для стійкого відновлення України в умовах євроінтеграції. Висвітлено передумови виникнення системи ESG-звітності, її взаємозв’язок із Цілями сталого розвитку ООН і Паризькою кліматичною угодою. Проаналізовано етапи впровадження стандартів ESRS (European Sustainability Reporting Standards) та їх регуляторні мотиви – досягнення кліматичних цілей ЄС, підвищення фінансової прозорості та зміцнення довіри між бізнесом і суспільством. Окрему увагу приділено аналізу практики нефінансової звітності провідних українських компаній – МХП, НІБУЛОН, Астарта-Київ, Kernel, Carlsberg Україна, Cargill, які вже добровільно впроваджують стандарти GRI, SASB, TCFD та інші рамкові підходи. Доведено, що для України перехід на CSRD/ESRS є не лише регуляторною вимогою, а й передумовою підвищення інвестиційної привабливості, доступу до «зеленого» фінансування та інтеграції у єдиний економічний простір ЄС. Обґрунтовано, що адаптація цих стандартів потребує реформування внутрішніх систем корпоративного управління, розбудови механізмів збору та верифікації ESG-даних, а також розвитку компетенцій у сфері нефінансового звітування. У результаті визначено, що впровадження CSRD виступає каталізатором модернізації українського бізнесу, сприяє підвищенню його конкурентоспроможності й формує основу для стійкого економічного розвитку держави.
КОНЦЕПТУАЛЬНА МОДЕЛЬ ОРГАНІЗАЦІЙНО-ЕКОНОМІЧНОГО МЕХАНІЗМУ СТАЛОГО РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМСТВА ЗА МЕТОДОЛОГІЄЮ IDEF0
Сучасні соціально-економічні процеси відзначаються високою динамічністю, невизначеністю та зростаючою складністю управлінських викликів, що обумовлює необхідність пошуку нових підходів до стратегічного розвитку підприємств. В умовах глобалізації, структурних зрушень у світовій економіці та посилення екологічних і соціальних вимог до бізнесу концепція сталого розвитку набуває статусу стратегічного орієнтира господарської діяльності. Вона дозволяє інтегрувати економічну ефективність, соціальну відповідальність та екологічну безпеку в єдину систему управління, забезпечуючи довгострокову конкурентоспроможність підприємств. Питання формування організаційно-економічного механізму сталого розвитку набуває особливого значення, оскільки саме цей механізм забезпечує узгодження стратегічних цілей, оптимізацію використання ресурсів, адаптацію до динамічного зовнішнього середовища та підвищення результативності управлінських рішень. Метою статті є дослідження концептуальних засад побудови організаційно-економічного механізму сталого розвитку підприємства та обґрунтування методичних підходів до його моделювання, із використанням методології IDEF0. Дослідження зосереджене на з’ясуванні сутності механізму, його функціональних елементів і логіки взаємодії між ними, що дозволяє структурувати систему управління як цілісну модель, спрямовану на досягнення стратегічних цілей сталого розвитку. Особлива увага приділяється питанням узгодження зовнішніх та внутрішніх факторів впливу, формуванню адаптивних управлінських стратегій, підвищенню ресурсної ефективності та розробці інструментів, здатних забезпечити стійке функціонування підприємства в умовах турбулентності економічного середовища. Запропонований підхід базується на процесному баченні організаційно-економічної системи, що дає змогу забезпечити прозорість управління, чіткість взаємозв’язків між складовими та підвищити рівень керованості стратегічного розвитку. Представлена робота створює концептуальне підґрунтя для подальших досліджень у сфері стратегічного управління, дозволяючи розглядати сталий розвиток підприємства як інтегрований, багатовимірний процес, що охоплює економічні, соціальні та екологічні аспекти його функціонування
ІНСТИТУЦІЙНА СПРОМОЖНІСТЬ ХЕРСОНСЬКОГО ДЕРЖАВНОГО УНІВЕРСИТЕТУ ПІД ЧАС ВІЙНИ: УПРАВЛІНСЬКА СТАБІЛЬНІСТЬ, ЦИФРОВА ТРАНСФОРМАЦІЯ ТА МЕРЕЖЕВЕ ВРЯДУВАННЯ
Повномасштабна війна створила перед освітніми закладами України справжній стрес-тест, оголивши різницю між формальною автономією закладу вищої освіти та реальною інституційною спроможністю як чинником міцності та можливістю ефективно функціонувати в турбулентному середовищі. У цьому контексті Херсонський державний університет викликав особливий інтерес, оскільки здатність університету виконувати ключові бізнес-процеси пріоретизувалася якнайвиразніше. На цій підставі здійснено глибокий аналіз можливостей університету щодо виконання трьох важливих функцій: ефективного управління, адаптації до цифрової епохи та формування міцних партнерських відносин. Стаття ґрунтується на багатосторонній методології зі збором даних з різних джерел. Проаналізовано стратегічні документи університету, дані щодо стабільності команди, фінансових джерел, міжнародних проєктів, результати опитувань серед працівників та здобувачів, а також порівняли дані до та після відповідно з 2022 по 2025 рік. Результати роботи відображаються кількома критеріями: стабільність освітнього процесу, організаційна стійкість та рівень розвитку мережевих відносин. Стаття надає цінну інформацію для закладів вищої освіти, які перебувають у подібному стані, та сприяє розробленню ефективних стратегій задля забезпечення їхньої стійкості та розвитку. Ключові результати відображено такими індикаторами: безперервність освітнього процесу (uptime/MAU KSU24, частка сервісів «університет у смартфоні»), організаційна стійкість (час ухвалення рішень, збереження управлінської вертикалі, частка НПП, що залишилися), ресурсна база та партнерства (відремонтовані аудиторії/лабораторії, міжнародні мобільності, грантові надходження, позиції в рейтингах).
НАЦІОНАЛЬНА ОБОРОННА СТРАТЕГІЯ БРАЗИЛІЇ В ДЕРЖАВНІЙ ПОЛІТИЦІ РОЗБУДОВИ ВІЙСЬКОВО-ПРОМИСЛОВОГО КОМПЛЕКСУ
У статті досліджується взаємозв'язок між Національною оборонною стратегією Бразилії та державною політикою розбудови її військово-промислового комплексу. Методологія дослідження базується на аналізі першоджерел, зокрема тематичних наукових публікацій, Національної стратегії оборони 2008 року, а також на даних щодо реалізації ключових оборонних програм. Доведено, що оборонна стратегія виступає ключовим інструментом для досягнення країною таких цілей: регіонального лідерства, технологічного суверенітету та економічного розвитку. На основі аналізу стратегічних документів та практики реалізації оборонних програм розкриваються механізми цієї політики, зокрема пріоритетне фінансування, компенсаційні угоди та опора на державні холдинги. Також висвітлено основні виклики, що обмежують успіх бразильської моделі: бюджетна нестабільність, залежність від імпорту та бюрократія. Досвід Бразилії слугує прикладом комплексного підходу до розбудови ВПК для країн зі схожими амбіціями та обмеженнями.
СЕКЦІЯ 1 СВІТОВЕ ГОСПОДАРСТВО І МІЖНАРОДНІ ЕКОНОМІЧНІ ВІДНОСИНИ